Лопонути
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
Версія від 22:31, 8 листопада 2020; Dpdiachenko.fpmv20 (обговорення • внесок)
Лопону́ти, -ну, -не́ш, гл. Дать тягу, улепетнуть. Лопоне він од мене. Рудч. Ск. І. 63.
Сучасний словник
1. Швидко відходити, відбігати, намагаючись уникнути якоїсь небезпеки, врятуватися від переслідування і т. ін."Чого це ти, Денисе, так засапався? Чи втікав од кого? Чи за тобою хто гнався? — спитав Роман "
2.Поспішно відступати. "Розбите польське військо утікало з поля"
3. Самовільно, потай іти, від'їжджати і т. ін. звідкись кудись, до когось; здійснювати втечу з тюрми, каторги, з-під варти і т. ін. "І згадав сирота Степан в неволі Свою далеку Україну,.. Кайдани ламає, Утікає на вольную волю..."
Словник української мови
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]()
Медіа |