Кудикало
Куди́кало, -ла, м. Человѣкъ, часто предлагающій вопросъ куди? Література: Куди ідеш, Кудикало? // — Куди? А в Нікудикало, // На гору Неминалицю // Ловити Небувалицю. // Оту, що озивається — // Сміється-заливається. // Ловитиму-хапатиму, // Лічитиму-питатиму: // «Чи одуд, чи зозулиця? // Ховається чи жмуриться? (Тамара Коломієць, «Лічилка-небувалиця»).]
Зміст
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках Тлумачно-стилістичний словник української мови 2013 Куди́кало, -а, чол. розм. Людина, що часто питає «куди».
Відмінок Однина Множина Називний куди́кало куди́кали Родовий куди́кала куди́кал Давальний куди́калові куди́калам Знахідний куди́кала куди́кал Орудний куди́калом куди́калами Місцевий куди́калові, куди́калах Кличний куди́кало куди́кали
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |