Елегія
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
Версія від 18:32, 9 травня 2014; Пац Саша (обговорення • внесок)
Елегія, -гії, ж. Элегія. Як би ви знали, паничі, де люде плачуть живучи, то ви б елегій не творили. Шевч. II. 152.
Зміст
Сучасні словники
Еле́гія (грец. ἐλεγεία — журлива пісня, скарга; хоч етимологічне значення може мати й інші джерела: фріг. elegn — очеретина, очеретяна сопілка) — один із жанрів лірики медитативного, меланхолійного, часом журливого змісту. Ліричний вірш задумливого, сумного характеру. В античній поезії — вірш будь-якого змісту, написаний двовіршами певної форми. Вокальний чи інструментальний твір задумливого, сумного характеру. Смуток, меланхолія.
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |