Кіптюга
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
Версія від 20:47, 8 листопада 2021; Kymishura.fpmv21 (обговорення • внесок)
Кіптюга, -ги, ж. = Кіптяга.
Зміст
Сучасні словники
КІПТЮГА́, и, жін., розм. Те саме, що курява; пил. Марина гримала на батька й на сина, що збив таку кіптюгу коло землянки (Панас Мирний, II, 1954, 84).
Ілюстрації
![]() |
![]() |
Медіа
Див. також
Джерела та література
Словник української мови: в 11 томах. — Том 4, 1973. — Стор. 168.Курсивний текст