Тігітка
Тігітка, -ки, ж. Птица Vanellus cristatus. Вх. Пч. ІІ. 15.
Зміст
Сучасні словники
УСЕ (Універсальний словник-енциклопедія)
болотяно-луговий птах, поширений в Євразії; однією з перших сповіщає про прихід весни; довж. бл. 34 см; на голові характерний чуб; охороняється.
Словник української мови. Академічний тлумачний словник (1970—1980)
1. Морський водоплавний птах родини сивкових. Така тут земля. А на морі... Чайки якось хижо кигичуть, злу радість я чую в тім хорі, мов згубу на нас вони кличуть (Леся Українка, I, 1951, 308); — На тому морі білі пароплави і хмари чайок... (Михайло Чабанівський, Стоїть явір.., 1959, 8); А може, просто грається [чайка] над морем, ..добру годину віщуючи, як у тій морській приказці: чайка сіла на воду, жди моряк погоду... (Василь Кучер, Голод, 1961, 194).
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
|
Медіа
Див. також
Джерела та література
ІСТОРІЯ ВИВЧЕННЯ НАРОДНИХ НАЗВ ПТАХІВ
Цікаві факти
Тігітка, чібіс, "пигалица" - один з перших посланців весни. Розміром вона з голуба - і дуже красива! Спина у нього темно-зеленувата з блиском. Черевце - біле, подхвостье - руде, хвіст - білий з широкою чорною смугою, крила - широкі, знизу білі з чорними кінцями. На голові - витончений чубчик.
Гніздиться на полях, сирих лугах і трав'янистих болотах, іноді невеликими колоніями.
У пору токування самці здійснюють демонстративні польоти з грюканням крилами і криками "чьі ви".