Хупавий
Зміст
Словник Грінченка
Хупавий, -а, -е. Красивый, нарядный, опрятный. Наша пані пишна за ворота вийшла; наша пані хупава роспустили рукава. Чуб. ІІІ. 235. Хупава молодичка: у хаті в неї чистесенько і сама прибрана як квіточка. Черниг. у. Ум. Хупавенький. Хупавенька дівчинка любо й подивитись. Черниг. у.
Сучасні словники
Академічний тлумачний словник
1.ХУПА́ВИЙ, а, е, діал. Красивий. З-за мережаних заслон В розколисаній уяві Мріють образи ласкаві, Ніжні, лагідні, хупаві... (Микола Вороний, Вибр., 1959, 75); Не літає тут хупава птиця, що спішить за гори й океан (Микола Терещенко, Ужинок, 1946, 154);
2.Нарядний, ошатний. Натомість чекають Андрона.. дівчата в хупавих черевичках (Олесь Донченко, Зоряна фортеця, 1933, 19);
3.Тендітний, ніжний, гарний (про людину). Поля виглядала дійсно принцесою з казки. Вона була хупава, тонка і бліда (Юрій Яновський, II, 1958, 105); Іван Бриль ще раз ковзнув зневажливим поглядом по тендітному, хупавому дівчатку перед ним (Юрій Смолич, Мир.., 1958, 7); Письменник довгим задумливим поглядом провів хупаву постать племінниці (Євген Кротевич, Сиші.., 1948, 251); — Поволі, мазухо, — мисочку виб'єш, — підіймає [Свирид Яковлевич] однією рукою хупаве тіло дитини (Михайло Стельмах, II, 1962, 104);
4.Чепурний, охайний. А мені б тільки зуміти отак своє відстояти Плідно і гордо, задумано і незворушно, Щоб ластівки могли гнізда хупаві Ліпити з землі і золотої соломи На моїх дикуватих плечах... (Іван Драч, Поезії, 1967, 175). Словник української мови: в 11 томах. — Том 11, 1980. — Стор. 172.
Синоніми
ХУПАВИЙ, ОХАЙНИЙ (чисто, дбайливо вбраний, прибраний; який стежить за зовнішнім виглядом, чистотою житла тощо), ЧЕПУРНИЙ, АКУРАТНИЙ, ЧЕПУРИСТИЙ, ЧИСТИЙ, ЧЕПУРКУВАТИЙ розм., ХАРНИЙ діал., ШПЕТНИЙ діал., ШТЕПНИЙ діал. З першого погляду видно було, що виростає при матері: чисте, охайне, вимите, вичесане... (О. Гончар); Стоїть її хата край села, весела й чепурна, мов дівчина в білій льолі (М. Стельмах); Обабіч дороги, рівної, акуратної і припорошеної чистим білим снігом, чорніли страшні й потворні згарища (Ю. Смолич); Завжди чепуристий, навіть франтуватий, професорський нащадок був зараз неголений і непричесаний (І. Головченко і О. Мусієнко); Офіцер був у повній парадній формі: чистий, вимитий, причесаний, у лайкових рукавичках (Григорій Тютюнник); (Маргарита:) Сама вбирай у хаті, Сама вари й печи, сама і ший і мий, А мати в мене ще такі чепуркуваті, Що Боже крий! (переклад М. Лукаша); Тимоха козак штепний був: високо підголював чуб, уси закручував (Г. Квітка-Основ'яненко). - Пор. 1. чистий.
Публічний електронний словник української мови
ХУПА́ВО, діал. Присл. до хупа́вий. Не в одного тоді на обличчі, що його зсушила журба, скрушила нужда, грав усміх завзятий, блискали очі жваво та хупаво (Вовчок, I, 1955, 366).
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
Медіа
Див. також
Джерела та література
Академічний тлумачний словник(1970-1980)
Зовнішні посилання
Українська народна пісня "Наша пані хупава"
Поезія Василя Кухти "Ковток віденської кави"