Відмінності між версіями «Злий»
(→Сучасні словники) |
|||
Рядок 2: | Рядок 2: | ||
==Сучасні словники== | ==Сучасні словники== | ||
− | + | ||
+ | Академічний тлумачний словник (1970 - 1980) | ||
+ | |||
+ | ЗЛИЙ, зла, зле. | ||
+ | |||
+ | 1. Сповнений злості, ворожнечі, недоброзичливості; протилежне добрий (про людину). | ||
+ | |||
+ | — О сину! ..Чи я ж тебе на те родила, Щоб згинув ти од злих людей? (Іван Котляревський, I, 1952, 232); | ||
+ | |||
+ | [Явдоха:] Скільки ти не знай, а як у тебе серце зле, то й те, що знаєш, — не на добро воно людям, | ||
+ | а на лихо та на безголов'я піде (Панас Мирний, V, 1955, 151); | ||
+ | |||
+ | Він, як і всі його предки, що споконвіку жили над Дніпром, вірив у те, що на світі є боги добрі і боги злі (Семен Скляренко, Святослав, 1959, 17); | ||
+ | |||
+ | // у знач. ім. злий, злого, чол.; зла, злої, жін. Про злобну, недоброзичливу людину. | ||
+ | |||
+ | І не встануть з праведними Злії з домовини. Діла добрих обновляться, Діла злих загинуть (Тарас Шевченко, I, 1963, 339); | ||
+ | |||
+ | // Сповнений гніву, сердитий на кого-, що-небудь. | ||
+ | |||
+ | Кіт Вовкові сказав: ..«Біжи ж, аж ген живе Трохим!» «Трохим? боюсь зійтися з ним: | ||
+ | З весни ще злий він за ягнятко!» (Леонід Глібов, Вибр., 1951, 5); | ||
+ | |||
+ | — Всі на мене злі, а я ще зліший, — засміявся Джмелик (Григорій Тютюнник, Вир, 1964, 516); | ||
+ | |||
+ | Зайшов [генерал] до хати розчервонілий, злий, навіть не привітався до Устима (Василь Кучер, Чорноморці, 1956, 40); | ||
+ | |||
+ | // Надзвичайно лютий, хижий, кровожерний (про хижаків, зміїв і т. ін.). | ||
+ | |||
+ | Бачить хлоп, що сам не зможе Злого лиса доконать, | ||
+ | Ось почав він, що є сили, Жінку з хати викликать (Іван Франко, XIII, 1954, 268); | ||
+ | |||
+ | [Сербин:] На калині тій між темними вітами злая гадина в'ється... (Степан Васильченко, III, 1960, 35); Злі собаки; | ||
+ | |||
+ | // Який виражає злість, злобу. | ||
+ | Баба Палажка не одказала на її [Параски] привітання. Вона тільки блиснула на неї злими маленькими чорними очима (Нечуй-Левицький, II, 1956, 337); | ||
+ | |||
+ | Воно, мале, з блискучим пронизливим поглядом, стоїть, розкарячившись, на килимній тачанці, | ||
+ | тонкі злі губи міцно стиснуті (Олесь Гончар, II, 1959, 235); | ||
+ | |||
+ | Жінка остовпіла і дивилась на нас поглядом, що раз у раз мінився з запитливого на лякливий, | ||
+ | із спокійного на злий (Олесь Досвітній, Вибр., 1959, 81); | ||
+ | |||
+ | Обличчя Кульчицького стало злим і роздратованим (Василь Козаченко, Нові Потоки, 1948, 233); | ||
+ | |||
+ | Злий голос. | ||
+ | |||
+ | ♦ Бодай все зле та лихе кому — побажання нещастя кому-небудь. — Ні, не моя нива! не моя! а того... бодай йому все зле та лихе!.. — скаженіє Роман (Михайло Коцюбинський, І, 1955, 107); Злий геній див. геній; Злий дух див. дух; Зла личина — уживається як лайливий вираз. — Він же, зла личина, ось що у кишені носить (Ганна Барвінок, Опов.., 1902, 335); Під злу руку — коли людина буває дуже розгніваною. Розтривожився Дмитрій [Дмитро], збентежився. Під таку злу руку ввійшов розшуканий дружинниками Іванко (Антон Хижняк, Д. Галицький, 1958» 207); Злі язики — люди, які займаються плітками; наклепники. А Добрість не вважа на злії язики, Не пристають людські до неї побрехеньки (Гулак-Артемовський, Байки.., 1958, 43). | ||
+ | |||
+ | 2. Викликаний, пройнятий злістю, злорадством, недоброзичливістю. | ||
+ | |||
+ | Вода все сполоще, лиш злого слова ніколи (Номис, 1864, № 12867); | ||
+ | |||
+ | [Олеся:] Коли-ж тут раптом обхопить, мов перевеслом, інша глумлива та зла думка (Марко Кропивницький, II, 1958, 267); | ||
+ | |||
+ | — То почекай, Любо, щось маю сказати! — пізно схоплюється Салоган. — | ||
+ | А ви своїй жінці скажіть! — з-за плеча кинула злий смішок (Михайло Стельмах, I, 1962, 345); | ||
+ | |||
+ | Працюй же, друже мій, у людство вір, Грудьми ставай назустріч злій погрозі (Максим Рильський, III, 1961, 308); | ||
+ | |||
+ | // В якому виявляється жорстокість, нещадність. | ||
+ | |||
+ | Пан слідчий глибоко переконаний, що вони.. не мали злого наміру вчинити перед державою злочин (Степан Чорнобривець, Визвол. земля, 1959, 87); | ||
+ | Злі вчинки. | ||
+ | |||
+ | 3. Який завдає надзвичайно тяжких страждань, мук, неприємностей; жорстокий. | ||
+ | |||
+ | А там десь геть її дочка мала В гарячці злій без пам'яті металась (Михайло Старицький, Поет. тв., 1958, 193); | ||
+ | |||
+ | [Едіта:] Вчителю шановний! Ви не одійдете від мене в гтві, не завдасте такої злої кари мені за необачність мого сина (Леся Українка, III, 1952, 27); | ||
+ | Злий біль; Зла журба. | ||
+ | |||
+ | 4. Поганий, несприятливий (про час). | ||
+ | |||
+ | — Злі часи настали! — почувся голос, і мама оглянулася. По голосу не можна було впізнати, хто це сказав (Іван Чендей, Поєдинок, 1962, 47); | ||
+ | |||
+ | Ми удвох дивились «Катерину». Слухали тяжкі її жалі, День її недовгий, | ||
+ | злу годину В давнім, у Шевченковім селі (Андрій Малишко, Віщий голос, 1961, 66); | ||
+ | |||
+ | Він вважав для себе цей рік злим (Натан Рибак, Помилка.., 1940, 75); | ||
+ | |||
+ | // Нещасливий, злиденний. | ||
+ | Зле безталання Зострінеться всюди, І на шляху і без шляху (Тарас Шевченко, I, 1963, 227); | ||
+ | |||
+ | На якусь мить їй навіть привиділось, що це він і є, що це їх разом зла доля закинула | ||
+ | в цю страхітливу пастку [полон] (Юрій Бедзик, Полки.., 1959, 122); | ||
+ | |||
+ | // Який містить у собі або несе людям зло; згубний. | ||
+ | |||
+ | — Жінко, пильнуй їх [синів], вони на дуже злій дорозі (Іван Франко, VIII, 1952, 151); | ||
+ | |||
+ | На злото в трюмі — жде казна. Тебе, корсара, — зла тюрма (Юрій Яновський, V, 1959, 54). | ||
+ | |||
+ | 5. Який досяг найвищого ступеня у своєму вияві; сильний, лютий. | ||
+ | |||
+ | Їх очі стрілись на мент, як кремінь і кресало у злій боротьбі... (Михайло Коцюбинський, II, 1955, 301); | ||
+ | |||
+ | Жахів спиняючи гонитву і сили стримуючи злі, ми ведемо невтомну битву за мир народів на землі (Микола Упеник, Укр. поема, 1950, 130); | ||
+ | |||
+ | За вікном гуде тільки вітер злий (Володимир Сосюра, II, 1958, 22). | ||
+ | 6. розм. Шкідливий, отруйний. Зо злої трави не буде доброго сіна (Номис, 1864, № 7148); Злий кукіль; Зле сім'я. | ||
+ | |||
+ | [http://sum.in.ua/p/3/592/2 Словник української мови: в 11 томах. — Том 3, 1972. — Стор. 592.] | ||
+ | |||
==Ілюстрації== | ==Ілюстрації== | ||
{| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #66CDAA solid; border-bottom:5px #66CDAA solid; text-align:center" | {| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #66CDAA solid; border-bottom:5px #66CDAA solid; text-align:center" |
Версія за 14:20, 21 листопада 2015
Злий, -а, -е. 1) Злой. МВ. II. 175. Зняли з нього головоньку злії басурмани. Мет. 79. 2) Дурной, нехорошій. Хто чинить хоч добрее, хоч злее в первий раз, не буде таково, як не першина. Ном. № 105. Ой не їдь, рідненький, бо дороженька злая. Мет. 32. Ой, дитино моя мила, що ти злого учинила? Чуб. III. 356. Як я тобі вина дам, коли на тобі злий жупан? Чуб. V. 920.
Зміст
Сучасні словники
Академічний тлумачний словник (1970 - 1980)
ЗЛИЙ, зла, зле.
1. Сповнений злості, ворожнечі, недоброзичливості; протилежне добрий (про людину).
— О сину! ..Чи я ж тебе на те родила, Щоб згинув ти од злих людей? (Іван Котляревський, I, 1952, 232);
[Явдоха:] Скільки ти не знай, а як у тебе серце зле, то й те, що знаєш, — не на добро воно людям, а на лихо та на безголов'я піде (Панас Мирний, V, 1955, 151);
Він, як і всі його предки, що споконвіку жили над Дніпром, вірив у те, що на світі є боги добрі і боги злі (Семен Скляренко, Святослав, 1959, 17);
// у знач. ім. злий, злого, чол.; зла, злої, жін. Про злобну, недоброзичливу людину.
І не встануть з праведними Злії з домовини. Діла добрих обновляться, Діла злих загинуть (Тарас Шевченко, I, 1963, 339);
// Сповнений гніву, сердитий на кого-, що-небудь.
Кіт Вовкові сказав: ..«Біжи ж, аж ген живе Трохим!» «Трохим? боюсь зійтися з ним: З весни ще злий він за ягнятко!» (Леонід Глібов, Вибр., 1951, 5);
— Всі на мене злі, а я ще зліший, — засміявся Джмелик (Григорій Тютюнник, Вир, 1964, 516);
Зайшов [генерал] до хати розчервонілий, злий, навіть не привітався до Устима (Василь Кучер, Чорноморці, 1956, 40);
// Надзвичайно лютий, хижий, кровожерний (про хижаків, зміїв і т. ін.).
Бачить хлоп, що сам не зможе Злого лиса доконать, Ось почав він, що є сили, Жінку з хати викликать (Іван Франко, XIII, 1954, 268);
[Сербин:] На калині тій між темними вітами злая гадина в'ється... (Степан Васильченко, III, 1960, 35); Злі собаки;
// Який виражає злість, злобу.
Баба Палажка не одказала на її [Параски] привітання. Вона тільки блиснула на неї злими маленькими чорними очима (Нечуй-Левицький, II, 1956, 337);
Воно, мале, з блискучим пронизливим поглядом, стоїть, розкарячившись, на килимній тачанці, тонкі злі губи міцно стиснуті (Олесь Гончар, II, 1959, 235);
Жінка остовпіла і дивилась на нас поглядом, що раз у раз мінився з запитливого на лякливий, із спокійного на злий (Олесь Досвітній, Вибр., 1959, 81);
Обличчя Кульчицького стало злим і роздратованим (Василь Козаченко, Нові Потоки, 1948, 233);
Злий голос.
♦ Бодай все зле та лихе кому — побажання нещастя кому-небудь. — Ні, не моя нива! не моя! а того... бодай йому все зле та лихе!.. — скаженіє Роман (Михайло Коцюбинський, І, 1955, 107); Злий геній див. геній; Злий дух див. дух; Зла личина — уживається як лайливий вираз. — Він же, зла личина, ось що у кишені носить (Ганна Барвінок, Опов.., 1902, 335); Під злу руку — коли людина буває дуже розгніваною. Розтривожився Дмитрій [Дмитро], збентежився. Під таку злу руку ввійшов розшуканий дружинниками Іванко (Антон Хижняк, Д. Галицький, 1958» 207); Злі язики — люди, які займаються плітками; наклепники. А Добрість не вважа на злії язики, Не пристають людські до неї побрехеньки (Гулак-Артемовський, Байки.., 1958, 43).
2. Викликаний, пройнятий злістю, злорадством, недоброзичливістю.
Вода все сполоще, лиш злого слова ніколи (Номис, 1864, № 12867);
[Олеся:] Коли-ж тут раптом обхопить, мов перевеслом, інша глумлива та зла думка (Марко Кропивницький, II, 1958, 267);
— То почекай, Любо, щось маю сказати! — пізно схоплюється Салоган. — А ви своїй жінці скажіть! — з-за плеча кинула злий смішок (Михайло Стельмах, I, 1962, 345); Працюй же, друже мій, у людство вір, Грудьми ставай назустріч злій погрозі (Максим Рильський, III, 1961, 308);
// В якому виявляється жорстокість, нещадність.
Пан слідчий глибоко переконаний, що вони.. не мали злого наміру вчинити перед державою злочин (Степан Чорнобривець, Визвол. земля, 1959, 87);
Злі вчинки.
3. Який завдає надзвичайно тяжких страждань, мук, неприємностей; жорстокий.
А там десь геть її дочка мала В гарячці злій без пам'яті металась (Михайло Старицький, Поет. тв., 1958, 193);
[Едіта:] Вчителю шановний! Ви не одійдете від мене в гтві, не завдасте такої злої кари мені за необачність мого сина (Леся Українка, III, 1952, 27);
Злий біль; Зла журба.
4. Поганий, несприятливий (про час).
— Злі часи настали! — почувся голос, і мама оглянулася. По голосу не можна було впізнати, хто це сказав (Іван Чендей, Поєдинок, 1962, 47);
Ми удвох дивились «Катерину». Слухали тяжкі її жалі, День її недовгий, злу годину В давнім, у Шевченковім селі (Андрій Малишко, Віщий голос, 1961, 66);
Він вважав для себе цей рік злим (Натан Рибак, Помилка.., 1940, 75);
// Нещасливий, злиденний.
Зле безталання Зострінеться всюди, І на шляху і без шляху (Тарас Шевченко, I, 1963, 227);
На якусь мить їй навіть привиділось, що це він і є, що це їх разом зла доля закинула в цю страхітливу пастку [полон] (Юрій Бедзик, Полки.., 1959, 122);
// Який містить у собі або несе людям зло; згубний.
— Жінко, пильнуй їх [синів], вони на дуже злій дорозі (Іван Франко, VIII, 1952, 151);
На злото в трюмі — жде казна. Тебе, корсара, — зла тюрма (Юрій Яновський, V, 1959, 54).
5. Який досяг найвищого ступеня у своєму вияві; сильний, лютий.
Їх очі стрілись на мент, як кремінь і кресало у злій боротьбі... (Михайло Коцюбинський, II, 1955, 301);
Жахів спиняючи гонитву і сили стримуючи злі, ми ведемо невтомну битву за мир народів на землі (Микола Упеник, Укр. поема, 1950, 130);
За вікном гуде тільки вітер злий (Володимир Сосюра, II, 1958, 22).
6. розм. Шкідливий, отруйний. Зо злої трави не буде доброго сіна (Номис, 1864, № 7148); Злий кукіль; Зле сім'я.
Словник української мови: в 11 томах. — Том 3, 1972. — Стор. 592.
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |