Відмінності між версіями «Жвака»
Рядок 33: | Рядок 33: | ||
==Зовнішні посилання== | ==Зовнішні посилання== | ||
− | |||
[[Категорія:Слова 2018 року]] | [[Категорія:Слова 2018 року]] | ||
+ | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Факультет права та міжнародних відносин]] | ||
+ | [[Категорія:Жв]] |
Поточна версія на 23:47, 8 листопада 2018
Зміст
Cловник Грінченка
Жвака, -ки, ж. = Жуйка.
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках
Морський словник
Жвака-галс- шматок ланцюга однакової товщини з якірної ланцюгом (якірним канатом). Нижній кінець Ж.-г. з'єднується з обухом або римом, міцно прикріпленим до набору судна в ланцюговому ящику, а верхній має дієслово-гак для з'єднання з якірної ланцюгом. Призначення Ж.-г. -прікрепіть кінець якірного ланцюга до судна так, щоб при потребі швидко і легко звільнитися від якоря. Довжина Ж.-г. зазвичай береться більше висоти ланцюгового ящика для того, щоб можна було віддати (роз'єднати) дієслово-гак з палуби. У вітрильному флоті Ж.-г. називалася мотузка для додаткового кріплення якірного ланцюга під час міцного вітру; Ж.-г. обносився при цьому близько грот-щогли.
Академічний тлумачний словник(1970-1980)
Жвака=Жуйка-це... 1. Повторне пережовування жуйними тваринами їжі, що повертається з шлунка в ротову порожнину. Захворювання травного апарата [у корів] супроводжуються атонією [ослабленням] передшлунків і припиненням жуйки (Наука і життя, 8, 1959, 33).
2. Їжа, яку повторно жують. Вулицею вздовж села пройшла череда худоби, залишивши за собою молочний запах жуйки (Степан Чорнобривець, Визволена земля, 1959, 152);
Предмети, які вживаються людьми для жування. Маленький дідок виплюнув чорну тютюнову жуйку (Микола Трублаїні, 1, 1955, 310); * Образно. Чи це буде захоплена розповідь, чи нудна жуйка, завчений переказ? (Олесь Донченко, V, 1957, 406); * У порівняннях. Почав [дядько] потроху читати і так уважно читає, що що де не вичитає, те пам'ятає і двічі, як корова жуйку, пережує (Михайло Коцюбинський, I, 1955, 467).
Жувати жуйку: а) повторно пережовувати їжу, що повертається з шлунка в ротову порожнину. Троє [оленів], в тому числі і оксамитовий, продовжували навстоячки жувати жуйку (Микола Трублаїні, II, 1950, 25); зневажл. Приймати їжу; їсти. Васька цілий день жував жуйку; б) (перен.) настирливо і нудно повторювати те саме. ..внушає [Каутський] німецьким читачам думку, ніби в Росії фабрики передаються окремим робітникам! І Каутський після цього на протязі десятків і десятків рядків жує жуйку про те, що фабрики не можна передавати поодинці робітникам! (Ленін, 28, 1951, 284).
Словник української мови: в 11 томах. — Том 2, 1971. — Стор. 546.
Ілюстрації
![]() |
![]() |