Відмінності між версіями «Тупотіти»
(Створена сторінка: '''Тупоті́ти, -чу́, -ти́ш, '''''гл. ''= '''Тупотати. '''''Росердився мій миленький аж ногами тупотит...) |
|||
(не показані 3 проміжні версії цього учасника) | |||
Рядок 1: | Рядок 1: | ||
'''Тупоті́ти, -чу́, -ти́ш, '''''гл. ''= '''Тупотати. '''''Росердився мій миленький аж ногами тупотить. ''Нп. | '''Тупоті́ти, -чу́, -ти́ш, '''''гл. ''= '''Тупотати. '''''Росердився мій миленький аж ногами тупотить. ''Нп. | ||
[[Категорія:Ту]] | [[Категорія:Ту]] | ||
+ | ==Сучасні словники== | ||
+ | ТУПОТІТИ, очу, отиш і ТУПОТАТИ, очу, очеш, недок. | ||
+ | |||
+ | 1. Часто й гучно стукати ногами, йдучи або біжучи, ходячи або бігаючи. Овечки мекекають; кози собі теж за ними, та тупотять, та бігають по загороді... (Квітка-Основ'яненко, II, 1956, 172); Біля школи людей уже зібралося чимало. Тупотіли на ґанку чобітьми, курили, гомоніли, сновигали в коридор, з коридору (Андрій Головко, II, 1957, 53); Барак сповнюється гамором — стрибають з ліжок жінки, тупотять дерев'яними колодками, біжать до виходу (Антон Хижняк, Тамара, 1959, 180); | ||
+ | // розм. Іти або бігти, часто й гучно стукаючи ногами об підлогу, землю. Хтось грюкнув хвірткою, хтось тупотить по приступках ґанку, і Віра пізнає Карпа (Анатолій Шиян, Баланда, 1957, 169); Настя неохоче виповзає з-під кожушка, вступає босоніж в материні чоботи і тупотить у сіни (Валентин Речмедін, Весняні грози, 1961, 9); Грізно тупоче по тракту кіннота (Олесь Гончар, II, 1959, 44). | ||
+ | |||
+ | 2. Часто тупати, бити ногами (ногою) об підлогу, землю. Маруся плескала в долоні, як дитина, і тупотіла ногами, регочучи, тішачися й скачучи від радості (Гнат Хоткевич, II, 1966, 28); Перегуда довго тупотить ногами в сінях, обтрушує з валянок сніг (Василь Кучер, Прощай.., 1957, 267); | ||
+ | // Такою дією виражати нетерпіння, роздратування і т. ін. В залі тим часом ставало все неспокійніше. Гули, тупотіли ногами, вимагали світла (Олесь Гончар, II, 1959, 180); Інші свистали, ті кричали, ті тупотали (Пантелеймон Куліш, Вибр., 1969, 302); | ||
+ | // на кого. Дуже сердитися, гніватися на когось, б'ючи ногами (ногою) об підлогу, землю. [Галя:] Розсердився ж він [батько] — боже як! Кричить, тупоче на мене; а далі взяв і прогнав (Панас Мирний, V, 1955, 191). | ||
+ | ==Ілюстрації== | ||
+ | {| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #66CDAA solid; border-bottom:5px #66CDAA solid; text-align:center" | ||
+ | |- valign="top" | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:тупотіти5.jpg|x140px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:тупотіти2.jpg|x140px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:тупотіти6.jpg|x140px]] | ||
+ | |} | ||
+ | |||
+ | ==Медіа== | ||
+ | https://www.google.com/url?sa=t&rct=j&q=&esrc=s&source=video&cd=2&cad=rja&uact=8&ved=0ahUKEwjk6Miw1Y_eAhXBdCwKHWTQBbgQtwIIKjAB&url=https%3A%2F%2Fua.depositphotos.com%2F185749108%2Fstock-video-a-little-sweet-girl-dances.html&usg=AOvVaw3YfU4vVaGbqsKSF_NxqXjB | ||
+ | |||
+ | ==Див. також== | ||
+ | https://ru.wiktionary.org/wiki/%D1%82%D1%83%D0%BF%D0%BE%D1%82%D1%96%D1%82%D0%B8 | ||
+ | |||
+ | ==Джерела та література== | ||
+ | Словник української мови: в 11 томах. — Том 10, 1979. — Стор. 322. | ||
+ | Див. [[Довідка:Стиль]] | ||
+ | </noinclude> | ||
+ | ==Зовнішні посилання== | ||
+ | <noinclude> | ||
+ | Див. [[Довідка:Посилання]] | ||
+ | https://ru.wikipedia.org/wiki/%D0%A2%D0%B0%D0%BD%D0%BE%D0%BA | ||
+ | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/{{{Факультет права та міжнародних відносин}}]] | ||
+ | [[Категорія:Слова 2018 року]] |
Поточна версія на 12:33, 18 жовтня 2018
Тупоті́ти, -чу́, -ти́ш, гл. = Тупотати. Росердився мій миленький аж ногами тупотить. Нп.
Зміст
Сучасні словники
ТУПОТІТИ, очу, отиш і ТУПОТАТИ, очу, очеш, недок.
1. Часто й гучно стукати ногами, йдучи або біжучи, ходячи або бігаючи. Овечки мекекають; кози собі теж за ними, та тупотять, та бігають по загороді... (Квітка-Основ'яненко, II, 1956, 172); Біля школи людей уже зібралося чимало. Тупотіли на ґанку чобітьми, курили, гомоніли, сновигали в коридор, з коридору (Андрій Головко, II, 1957, 53); Барак сповнюється гамором — стрибають з ліжок жінки, тупотять дерев'яними колодками, біжать до виходу (Антон Хижняк, Тамара, 1959, 180); // розм. Іти або бігти, часто й гучно стукаючи ногами об підлогу, землю. Хтось грюкнув хвірткою, хтось тупотить по приступках ґанку, і Віра пізнає Карпа (Анатолій Шиян, Баланда, 1957, 169); Настя неохоче виповзає з-під кожушка, вступає босоніж в материні чоботи і тупотить у сіни (Валентин Речмедін, Весняні грози, 1961, 9); Грізно тупоче по тракту кіннота (Олесь Гончар, II, 1959, 44).
2. Часто тупати, бити ногами (ногою) об підлогу, землю. Маруся плескала в долоні, як дитина, і тупотіла ногами, регочучи, тішачися й скачучи від радості (Гнат Хоткевич, II, 1966, 28); Перегуда довго тупотить ногами в сінях, обтрушує з валянок сніг (Василь Кучер, Прощай.., 1957, 267); // Такою дією виражати нетерпіння, роздратування і т. ін. В залі тим часом ставало все неспокійніше. Гули, тупотіли ногами, вимагали світла (Олесь Гончар, II, 1959, 180); Інші свистали, ті кричали, ті тупотали (Пантелеймон Куліш, Вибр., 1969, 302); // на кого. Дуже сердитися, гніватися на когось, б'ючи ногами (ногою) об підлогу, землю. [Галя:] Розсердився ж він [батько] — боже як! Кричить, тупоче на мене; а далі взяв і прогнав (Панас Мирний, V, 1955, 191).
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
Медіа
Див. також
https://ru.wiktionary.org/wiki/%D1%82%D1%83%D0%BF%D0%BE%D1%82%D1%96%D1%82%D0%B8
Джерела та література
Словник української мови: в 11 томах. — Том 10, 1979. — Стор. 322. Див. Довідка:Стиль
Зовнішні посилання
Див. Довідка:Посилання https://ru.wikipedia.org/wiki/%D0%A2%D0%B0%D0%BD%D0%BE%D0%BA [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/{Шаблон:Факультет права та міжнародних відносин]]