Відмінності між версіями «Зорювати»
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
(→Ілюстрації) |
(→Ілюстрації) |
||
(не показано одну проміжну версію цього учасника) | |||
Рядок 14: | Рядок 14: | ||
|style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Зображення 2021-11-11 194732.png|x140px]] | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Зображення 2021-11-11 194732.png|x140px]] | ||
|style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Зображення 2021-11-11 195034.png|x140px]] | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Зображення 2021-11-11 195034.png|x140px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Зображення 2021-11-11 195210.png|x140px]] | ||
|} | |} | ||
Поточна версія на 20:55, 11 листопада 2021
Зорювати, -рю́ю, -єш, гл. Спать на открытомъ воздухѣ. Роспитують, хто з чим і відкіля і куди йде, і де зорювали, і де вода краща. Кв. II. 41. Літом у нас товар у полі зорює. Борз. у. Отара отирлувалась і зорює, і чабани поснули. О. 1862. V. Кух. 34.
Сучасні словники
1. Ночувати просто неба. – А поки що будьте здорові. Не зорювати ж нам під чужою хатою.
2. Не спати, виконуючи яку-небудь роботу або гуляючи рано-вранці, на світанку. Ще ярими дощами весна не сипне, а жайворонок виманює господаря з плугом, вже зозуля зорює в садах.
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
Джерела та література
Словник української мови. В 11 т. — Київ : Наукова думка, 1970—1980.