Відмінності між версіями «Піхви»
(→Медіа) |
(→Зовнішні посилання) |
||
(не показано одну проміжну версію цього учасника) | |||
Рядок 26: | Рядок 26: | ||
==Джерела та література== | ==Джерела та література== | ||
+ | [https://uk.wikipedia.org/wiki/%D0%9F%D1%96%D1%85%D0%B2%D0%B8 Вікіпедія] | ||
+ | |||
+ | [http://sum.in.ua/s/pikhvy Сучасний академічний словник] | ||
==Зовнішні посилання== | ==Зовнішні посилання== | ||
− | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/ | + | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Факультет права та міжнародних відносин]] |
[[Категорія:Слова 2018 року]] | [[Категорія:Слова 2018 року]] |
Поточна версія на 10:46, 24 жовтня 2018
Піхви, -хов, мн. Ножны. З піхов шаблі виймайте. АД. І. 114. Ратище поламане, піхви без шаблі булатньої. Мет. 444. Ум. Піховки. КС. 1882. X. 40.
Зміст
Сучасні словники
Сучасний академічний словник
ПІ́ХВИ, хов, мн. (одн. піхва, и, жін., заст.). Футляр для шаблі, кинджала, меча і т. ін.
Вікіпедія
Пі́хви (як застаріле уживається й однина — «піхва») — футляр для холодної клинкової зброї: шаблі, кинджала, меча тощо. Можуть бути шкіряними, дерев'яними, металевими і пластиковими. Згідно з одною з гіпотез, слово «піхва» (однина від «піхви») походить від прасл. *pošъva («оболонка», «обшивка»), зв'язаним з дієсловом «пошивати», яке змінилось під впливом «поховати»[3]. Звідси також біл. похва («піхви»), пол. pochwa, чеськ. pochva, словац. pošva («піхви»). Пор. також «пішва» («особливий шов для зшивання двох шматків тканини») і «пошивка» («наволочка»). Можливо, що звідси також походять слова «пахва» і «пах».Давнішим матеріалом для піхов слугувала шкіра: чохол з неї був імпровізованими піхвами. Надалі з'явилися складніші конструкції: з двох дерев'яних дощечок, обтягнутих шкірою. Існували також костяні та рогові піхви. У XIX ст. набули поширення цільнометалеві піхви. Вони відрізнялися міцністю, проте, сильно тупили клинок. Піхви сучасних бойових та мисливських ножів частіше роблять зі шкіри, пластику, іноді — з цупкої тканини.Піхви, подібно іншим елемантам спорядження воїна, могли бути багато убрані, прикрашалися інкрустаціями, карбуванням, золотими та срібляними деталями. Для кріплення піхов до пояса на них передбачені кільця, втім, це не є невідмінним елементом: так, на піхвах японських мечів вони відсутні (їх носили застромленими за пояс), у Європі піхви часто їх не мали, просто прив'язували до них ремені спеціальним вузлом. Верхній кінець дерев'яних та шкіряних піхов, з того боку, куди встромляють клинок, зміцнювався захисною окантовкою: щоб вберегти його від пошкоджень лезом. Нижній кінець завершувався наконечником — бутеро́ллю (від фр. bouterolle)[4]. На дорогих піхвах бутеролі робили з дорогоцінних металів, слонової кістки, прикрашали фігурами.
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |