Відмінності між версіями «Любанка»
Рядок 11: | Рядок 11: | ||
Заграй мені, любанка, у сопілку, нехай вона все лихо зачарує! (Леся Українка); | Заграй мені, любанка, у сопілку, нехай вона все лихо зачарує! (Леся Українка); | ||
− | Ти мене, любанка, проведеш до поля (Рильський). | + | Ти мене, любанка, проведеш до поля (М. Рильський). |
+ | |||
+ | Коли вмерла перша жінка, він сказав собі, що не ожениться, бо не знайде вже такої вірної любанки (М. Коцюбинський) | ||
==Словники== | ==Словники== |
Версія за 22:56, 3 грудня 2019
Люба́нка, -ки, ж. Возлюбленная. Желех. Ум. Люба́ночка. Гол. II. 465.
Значення
Людина до якої відчувають почуття глибокої сердечної прихильності,прив'язаності або сильного інтересу до когось чи чогось. Любанкою також називають внутрішній, духовний потяг до чого-небудь; глибоку повагу, шанобливе ставлення чи приязнь до людини.
Людина, що знаходиться в любовному зв'язку з ким-небудь.
Іменник «любанка», який утворено від іменника «кохання», відоме всім слов'янським мовам: біл. кахаць, рос. кохать («доглядати»), чеськ. kochati, пол. kochać, церковнослов. кохати. Походить від прасл. *koxati («доглядати, дбати»).
Приклади з літератури
Заграй мені, любанка, у сопілку, нехай вона все лихо зачарує! (Леся Українка);
Ти мене, любанка, проведеш до поля (М. Рильський).
Коли вмерла перша жінка, він сказав собі, що не ожениться, бо не знайде вже такої вірної любанки (М. Коцюбинський)
Словники
Академічний тлумачний словник (1970—1980)
Ілюстрації
![]() |
![]() |