Обіхідка
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
Обіхідка, -ки, ж. 1) Обиходъ, текущій расходъ. Та є трохи, що треба на обіхідку. Зміев. у. 2) Хата безъ огорожи.
Зміст
Сучасні словники
ОБІХІ́ДКА, и, жін., розм., рідко.
1. Повсякденні витрати. [Петро:] Я поніс Порохові кожуха на заклад, щоб взять у нього таляр, то вже було б і на обіхідку, і на подимне (Карпенко-Карий, II, 1960, 29). ♦ Брехати (верзти) на всю (свою) обихідку — говорити неправду. — Верзи, верзи на свою обіхідку! Може, на душі полегшає, — сказав Оникій (Нечуй-Левицький, IV, 1950, 222).
2. Постійне користування; вжиток. Сааді — дорогий персам поет для їхньої щоденної обіхідки, він чудово висловлює щиро перський дух (Агатангел Кримський, Вибр., 1965, 239).
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |