Мурзати
Мурзати, -заю, -єш, гл. Пачкать, марать (лицо, руки).
Зміст
Сучасні словники
МУ́РЗАТИ, аю, аєш, недок., перех., розм. Те саме, що бруднити 1; замурзувати. Шовковицю, що навпроти покутнього вікна, обсіли діти. Гойдалися, мурзали веселі личка в сік (Юрій Мушкетик, Серце.., 1962, 49). ЗАМУ́РЗАНИЙ, а, е, розм. Дієпр. пас. мин. ч. до замурзати і замурзатися. Дорослі з піснями стинають стиглі кетяги в коновки та носять до бочки, а весела, замурзана солодким соком дітвора нишпорить попід кущами, вишукує непомічені грона (Михайло Коцюбинський, I, 1955, 191); Підійшов хлопчина років тринадцяти, ...він тримав у замурзаних землею руках якусь в'ялу стеблинку, очі його променіли, мов діаманти (Юрій Яновський, II, 1954, 116); // замурзано, безос. присудк. сл. Майстер поліції виглядає насправді жалюгідно.. Мундир замурзано в сажу, волосся скуйовджене й обсмалене, рукав відірвано, штанина пожмакана... (Юрій Яновський, IV, 1959, 237). Словник української мови: в 11 томах. — Том 3, 1972. — Стор. 224.
Ілюстрації
![]() |
![]() |