Зичний
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
Зміст
Словник Бориса Грінченка
Зичний, -а, -е. Зычный, громкій, звучный. І замірив у дуків зичний голос. К. Іов. 61.
Сучасні словники
Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980)
ЗИ́ЧНИЙ, а, е. Який голосно, різко звучить; гучний. Який-небудь військовий хлюст.., зазираючи в курінь, зичним голосом кричав: — Троянівка, на сніданок! (Григорій Тютюнник, Вир, 1964, 340).
Електронний словник української мови
ЗИ́ЧНИЙ, а, е.
Який голосно, різко звучить; гучний. Який-небудь військовий хлюст.., зазираючи в курінь, зичним голосом кричав: — Троянівка, на сніданок! (Тют., Вир, 1964, 340).
Зи́чний, а, е. Зычный, громкій, звучный. І замірив у дуків зичний голос. К. Іов. 61.
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
Медіа
Див. також
"Це гучний голос України": Марина Порошенко закликала світ підтримати Джамалу на "Євробаченні-2016"
Джерела та література
Академічний тлумачний словник(1970-1980)
Електронний словник української мови