Засохлий
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
Засохлий, -а, -е. Засохшій. Дрібні сльози по пожарищу на засохлу землю роняє. Мл. л. сб. 90.
Зміст
Сучасні словники
ЗАСО́ХЛИЙ, а, е. Дієпр. акт. мин. ч. до засохнути. Знову поскрипує гарба, тюпають коні, крешуть копитами засохлу, потріскану від спеки землю (Григорій Тютюнник, Вир, 1964, 283); Гості промочили свої засохлі від розмови горла (Олесь Досвітній, Гюлле, 1961, 75); // у знач. прикм. Пішла хвиля, аж засвистіла, по ланах засохлого жита (Степан Васильченко, I, 1959, 123); * Образно. Вона лежала і сподівалася, що воно прийде знов, те чисте, зазнане в дитинстві почуття, і, як весняний дощ, оживить засохле серце (Михайло Коцюбинський, I, 1955, 325).
Словник української мови: в 11 томах. — Том 3, 1972. — Стор. 323.
Ілюстрації
![]() |
![]() |