Заїжджий
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
Заїжджий, -а, -е. Заѣзжій, пріѣзжій. Який заїхав, прибув звідкись, нетутешній.
Зміст
Сучасні словники
ЗАЇЖДЖИЙ, а, е. Який заїхав, прибув звідкись, нетутешній. Стала [Горпина] порядку вчити.., як з заїжджими людьми обіходитися і як їм усе продавати (Кв.-Осн., II, 1956, 256); Вісімнадцятирічна дівчина на своєму весіллі підходить до заїжджого хлопця-щорсівця і каже: «Візьми мене з собою».. І йде за ним. Іде у вихор боротьби (Довж., III, 1960, 303); // у знач. ім. заїжджий, жого, ч.; заїжджа, жої, ж. Людина, що прибула звідкись, нетутешня. Зранку поперек молу кольоровою низкою тягся ряд говірливих тіток із поживною стравою для заїжджих (Панч, І, 1956, 63).
Ілюстрації
![]() |
![]() |