Побілити
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
Версія від 16:06, 2 грудня 2013; Natali22.95 (обговорення • внесок)
Зміст
Словник Грінченка
Побілити. См. Побілити.
сучасні словники
[ http://sum.in.ua/s/Pobilyty Академічний тлумачний словник (1970—1980)]
білю, білиш, док., перех.
1. Док. до білити. Двічі побілила [Маланкаї хату знадвору і всередині (Михайло Коцюбинський, II, 1955, 29); Побілила [Катерина] вапном стіни (Степан Чорнобривець, Визвол. земля, 1959, 144); Побіливши обличчя Данилові й намалювавши яскраві губи, Прудивус зачорнив йому смолою два передні зуби, і на тому справу скінчив (Олександр Ільченко, Козацьк. роду.., 1958, 204); * Образно. Прийшла розсудлива зима І світ пістрявий побілила (Максим Рильський, II, 1946, 24); Полотно побілять молодиці (Андрій Малишко, Звенигора, 1959, 140); Побілила злоба темні лиця [гостей митрополита] (Дмитро Павличко, Бистрина, 1959, 44).
2. Закінчити, білити.
ілюстрація
![]() |
![]() |