Розмарин
Розмарин, -ну, м. = Розмайрин. Чуб. V. 195.
Зміст
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках
РОЗМАРИН, -у, ч. [лат. ros marinus - морська роса]. 1. бот. Рід вічнозелених кущових рослин родини Губоцвіті, що поширений у Середземномор'ї, із листя та гілок якого добувають ефірну олію. 2. Зимовий сорт яблуні, що росте перев. у південних районах України. 3. Плід цього дерева – яблуко довгастої форми, кисло-солодке на смак. (Сучасний тлумачний словник української мови: 60000 слів / За заг. ред. д-ра філол. наук, проф. В.В. Дубічинського. – Х.: ВД «ШКОЛА», 2009. – С.630 )
РОЗМАРИН (Rosmarinus) — рід вічнозелених кущових рослин ро¬дини губоцвітих. Вис. 60–120 см. Листки лінійні, цілокраї, зверху темно-зелені, зісподу білуваті від густого опушення. Квітки синьо-фіолетові, іноді білі, зібрані по 5–10 в китицевидні суцвіття на вкорочених гілочках. Відомо 4–5 близьких видів, поширених у Се¬редземномор'ї. Деякі види розмарину в СРСР (в Криму і на Кавказі) ви¬рощують як декоративні та ефіроолійні рослини. Розмарин справжній (R. officinalis) використовується в парфумерній промисловості та медици¬ні. (Українська Радянська Енциклопедія. – 2-е видання. – Т. 9. – К.: Головна редакція УРЕ, 1983. – С. 433).
РОЗМАРИН, - у, ч. 1. бот. (Rosmarinus L.). Вічнозелена запашна кущова рослина родини губоцвітих, із листя та гілок якої добувають ефірну олію. 2. Зимовий сорт яблуні, поширений у південних районах України. 3. Плід цього дерева – невелике довгасте яблуко, соковите, кисло-солодке на смак (Великий тлумачний словник сучасної української мови / Уклад. і голов. ред. В.Т. Бусел. – К.; Ірпінь: ВТФ "Перун", 2004. – С. 1061).
РОЗМАРИН (від лат. ros marinus – морська роса) — рід вічнозелених кущових рослин ро¬дини губоцвітих. Поширений у Се¬редземномор'ї. В СРСР ви-рощують в Криму і на Кавказі. Декоративна та ефіроолійна рослина. Використовують в парфюмерній промисловості (Словник іншомовних слів / за ред. член-кореспондента АН УРСР О.С. Мельничука / К.; 1977. – С. 592)
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
Це цікаво знати!
Древні римляни, які приписували рослині чарівну силу, вважали, що такий привабливий синій колір розмарин зберігає завдяки тому що росте уздовж берега моря й морська піна обмиває його (звідси й інша назва чагарнику—«морська роса»). В Еллада розмарин присвячували богині любові Афродіті, а в Середні століття гілочки рослини дарували нареченому й нареченій під час одруження та прикрашали ними житло у свята. (Повний атлас лікарських рослин / укладач І.С. Алексєєв. – Донецьк: ТОВ "Глорія Трейд", 2013 . – 400 с. С. 274).
Лікувальні властивості і застосування
З лікувальною метою використо¬вують листя розмарину лікар¬ського. Листя розмарину збирають у період повного цвітіння та у пе¬ріод опадання плодів, коли в них накопичується максимальна кіль¬кість ефірної олії, і швидко, але обережно сушать при темпера¬турі не вище 35 °С, щоб зберегти ефірну олію. Препарати розмарину рекомен¬дують при слабкій пам'яті, пога¬ній концентрації уваги й перевтомі. Водний настій листя розмарину вживають при зниженому тиску; нервових розладах і неврозах; клімактеричних неврозах; як засіб, що стимулює менструацію, а також для поліпшення кровоо¬бігу й травлення. Настій застосо¬вують проти метеоризму, при епілепсії; для посилення виді¬лення шлункового соку; він пози¬тивно діє на загальну діяльність шлунка й кишечника. Зовнішньо використовують у вигляді примо¬чок при ранах, що важко загою¬ються, а також як утирання при випаданні волосся (Повний атлас лікарських рослин / укладач І.С. Алексєєв. – Донецьк: ТОВ "Глорія Трейд", 2013 . – 400 с. С. 274).
Джерела та література
- Великий тлумачний словник сучасної української мови / Уклад. і голов. ред. В.Т. Бусел. – К.; Ірпінь: ВТФ "Перун", 2004. – С. 1061
- Повний атлас лікарських рослин / укладач І.С. Алексєєв. – Донецьк: ТОВ "Глорія Трейд", 2013 . – 400 с.
- Словник іншомовних слів / за ред. член-кореспондента АН УРСР О.С. Мельничука / К.; 1977. – С. 592
- Сучасний тлумачний словник української мови: 60000 слів / За заг. ред. д-ра філол. наук, проф. В.В. Дубічинського. – Х.: ВД «ШКОЛА», 2009. – С.630
- Українська Радянська Енциклопедія. – 2-е видання. – Т. 9. – К.: Головна редакція УРЕ, 1983. – С. 433
Зовнішні посилання
Розмарин - [1].