Туртус
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
Версія від 13:11, 12 квітня 2024; Ddrymarchuk.fj23 (обговорення • внесок)
Туртус, -са, м. Стукъ, грохоть. Наче табун коней женуть.... Кругом хати бігає, шукає, гукає; такий туртус, аж хата двигтить. Драг. 64.
Зміст
Сучасні словники
ЗВЕДЕНИЙ СЛОВНИК ЗАСТАРІЛИХ ТА МАЛОВЖИВАНИХ СЛІВ
Туртус — гомін, шамотнява
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |