Німота
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
Версія від 19:55, 14 вересня 2012; Matasar.ei (обговорення • внесок)
Німота, -ти, ж. 1) Нѣмота. Мов поніміли усі. І збоку дивлячись, видно, як та німота кожного гнітить. Мир. Пов. І. 131. 2) соб. Нѣмые. 3) соб. Нѣмцы. Мірялися з москалями, з ордою, з султаном, з німотою. Шевч. 130.