Желіпати
Желіпа́ти, -па́ю, -єш, гл. 1) Медленно ѣсть. 2) одн. в. Желіпнути, -ну, -неш. Сильно закричать, заорать. Бач, трясця його матері! желіпнув Грицько. Мир. Пов. І. 156.
Зміст
Сучасні словники
ЖЕЛІПАТИ, аю, аєш, недок., діал.
1. Кричати, сваритися. — Сюди його давай! Хто викрикує? — желіпає посередник (Панас Мирний, II, 1954, 198).
2. Голосно плакати, ревти. Невеличку дівчинку Маринку, що желіпала на всі хати, Христя узяла на руки, носила, шикала, дзенькала у вікно, — ніщо не помагало (Панас Мирний, III, 1954, 155). Словник української мови: в 11 томах. — Том 2, 1971. — Стор. 518.
Синоніми
1. КРИЧА́ТИ (говорити, вимовляти з криком, дуже голосно розмовляти), РЕПЕТУВА́ТИ розм., ЗІПА́ТИ розм., ЗИ́КАТИ розм., НАДРИВА́ТИСЯ розм., НАДСА́ДЖУВАТИСЯ розм., ГАЛА́КАТИ (ГАЛА́ЙКАТИ) діал., ГАЛАЙКОТА́ТИ (ГАЛАЙКОТІ́ТИ) підсил. діал., ЖЕЛІПА́ТИ діал., ФУ́КАТИ діал.; ВОЛА́ТИ (щосили, перев. закликаючи допомогти, попереджуючи про щось тощо); ГОРЛА́ТИ розм., ГОРЛА́НИТИ розм., ГОРЛОПА́НИТИ розм., ГАЛАСА́ТИ діал. (на все горло); ЛЕМЕНТУВА́ТИ, ЛЕМЕНТІ́ТИ (перев. від болю, страху, горя); ГРИ́МАТИ, ГРИМІ́ТИ розм. (звертатися до когось підвищеним тоном з докорами); ГА́РКАТИ розм., ГАРКОТІ́ТИ підсил. розм. (різко й уривчасто); РИ́КАТИ розм., РИЧА́ТИ розм. (звертатися до когось грубим, злим, роздратованим голосом); ЗО́ЙКАТИ, ЙО́ЙКАТИ (перев. з плачем); ПОРОЩА́ТИ (ПОРОЩИ́ТИ) розм. (швидко й голосно); ВИЩА́ТИ, ВЕРЕЩА́ТИ розм. (пронизливо, різко). Приклади: Ти ж дивися! Ти ж тримайся, Павлику! — лементувала молода так, наче найбільша небезпека зараз загрожувала саме її Павлику (Є. Гуцало); — А цитьте ви! Слухать! — зикнув з усієї сили старшина (Б. Грінченко);— Ти обманюєш мене! Скажи, чого ти прийшов сюди? — раптом зойкнула вона (М. Стельмах);— Стій! — дедалі більше відстаючи, горлав обозний (О. Ільченко); — Ой, а що ж там нового? — йойкнув господар. — Адже шальварок я відробив (І. Франко); — Мовчать, прескверна пащекухо, — Юнона злобно порощить (І. Котляревський); — Ти підеш мені зараз! — вищала вона тонким голосом (М. Коцюбинський); І кричить, верещить, проти діда не мовчить (Словник Б. Грінченка). — Пор. вигу́кувати.
2. ПЛА́КАТИ (лити сльози з горя, від болю тощо), РЮ́МАТИ розм., РЮ́МСАТИ розм., СЛИ́НИТИ зневажл., НЮ́НИТИ зневажл., НЮ́НІ РОЗПУСКА́ТИ зневажл., СКВИ́РИТИ діал., СКВИ́РИТИСЯ діал.; РИДА́ТИ, РЕВІ́ТИ розм., РЕВТИ́ розм., ВИ́ТИ розм., РОЗЛИВА́ТИСЯ розм., ЖЕЛІПА́ТИ діал. (голосно, гірко); ГОЛОСИ́ТИ, ЗАВО́ДИТИ, ТУЖИТИ (голосно, приказуючи); ПХИ́КАТИ, ПХИ́НЬКАТИ, КВИЛИ́ТИ, ХНИ́КАТИ розм., СКІ́МЛИТИ розм., СКАВУЧА́ТИ розм., СКАВУЛІ́ТИ розм., СКИ́ГЛИТИ розм., КВИ́СНУТИ діал. (тихо, жалібно); СХЛИ́ПУВАТИ, ХЛИ́ПАТИ розм., ВІДХЛИ́ПУВАТИ розм. (з хлипанням); КУВА́КАТИ розм. (про немовлят) Приклади: Мирослава хлипала голосно, втираючи рясні сльози, що котились по її лиці (І. Франко); Отак цілісіньку нічку рюмали, і я з ними; сижу та плачу (О. Стороженко); О, не ридай, моя старенька, твій син повернеться назад! (В. Сосюра); Невеличку дівчинку Маринку, що желіпала на всі хати, Христя узяла на руки, носила, шикала, дзенькала у вікно, — ніщо не помагало (Панас Мирний); Лише Бог один знає, як я не раз із голоду скавуліла! (О. Кобилянська); Малеча скиглила в темряві, й матері ніяк не могли їх ні приспати, ні забавити (А. Головко); Хлоп'ятко Простягає рученята Та кувака істихенька (І. Манжура).
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
Медіа
.Іншими мовами
желіпати-zhelipaty (https://educalingo.com/en/dic-uk/zhelipaty) Кричати/репетувати- to shout/to scream/ to bawl/to yell Плакати/рюмсати- to cry
Див. також
Джерела та література
https://slovnyk.me/dict/synonyms/%D0%B6%D0%B5%D0%BB%D1%96%D0%BF%D0%B0%D1%82%D0%B8 http://sum.in.ua/s/zhelipaty