Дудило
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
Версія від 12:04, 17 квітня 2023; Dozhyhadlo.fshn22 (обговорення • внесок)
Дудило, -ла, м. Пт. удодъ.
Зміст
Сучасні словники
Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980)
О́ДУД, а, чол. Невеликий птах з довгим чубом, тонким, загнутим донизу дзьобом і яскравим строкатим забарвленням. Кус зозуля, а її перебивав криклива іволга; гуде сумно одуд (Панас Мирний, III, 1954, 137); Прилетів одуд і, розпустивши свій чуб, схожий на віяло, вклонився мені (Олександр Копиленко, Як вони.., 1961, 43).
Ілюстрації
![]() |
![]() МедіаДив. такожДжерела та літератураЗовнішні посилання |