Жезло
Жезло, -ла, с. = Жезл.
Зміст
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках
Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980)
ЖЕЗЛ, а, чол.
1. Особливої форми паличка, що служить символом влади, високого становища і т. ін.
- Ось уже на плечах Дон Жуана білий плащ Командора із слідами його крові.
- І в руці — командорський жезл (Минуле українського театру, 1953, 164);
- В самому храмі зберігалися різні дорогоцінності, жезли царів із слонової кості, багато дорогої зброї (Історія СРСР, I, 1957, 14).
2. Паличка в руках того, хто регулює вуличний рух.
- Аж ось і місто почалось, Дзвінки трамвайні чуть, І міліціонер жезлом Показує нам путь (Ігор Муратов, Піонер. слово, 1951, 72).
3. Залізний стрижень, який використовують для регулювання руху поїздів.
- Акіш знав, що він [Іван Іванович] поніс машиністові жезл, і це певна ознака, що зараз поїзд погуркотить зі станції в далеку дорогу (Олесь Донченко, IV, 1957, 35);
- Комуністична партія, як машиніст на могутньому потязі революції, від конференції [у 1922 р.] одержала жезл на дальшу путь у майбутнє (Василь Еллан, II, 1958, 276).
«Українська мала енциклопедія» — видатна пам'ятка української лексикографії / Н. О. Зубець // Культура народов Причерноморья. — Симферополь : Межвузовский центр «Крым», 2002. — № 32. — С. Библиогр.: 5 назв.
ЖЕЗЛ - палиця, звичайно з металю, символ влади, — його носили володарі з найдавніших часів. В Християнській Церкві жезл носять єпископи, — єпископський жезл називається іноді ПАТЕРИЦЕЮ, і означає "батьківську палицю".
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |