Слідок
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
Версія від 22:07, 24 серпня 2021; Mvsliusar.if19 (обговорення • внесок)
Слідок, -дка, м. Ум. отъ слід.
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках: Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980)
СЛІДО́К, дка, чол.
Пестл. до слід. [Мавка:] Що ж там? Я шукала ягідок, грибків... [Перелесник:] А не приглядалась до моїх слідків? (Леся Українка, III, 1952, 207); Річний пісок слідок ноги твоєї І досі ще — для мене! — не заніс... (Євген Плужник, Вибр., 1966, 164); — Ой, пішов ти в море, Мусієчку, — голосила вола мовчки, — та й слід твій солона вода змила. Та кола б я знала та бачила, я б той слідок долонями пригортала та до берега тебе покликала (Юрій Яновський, I, 1954, 264)
Ілюстрації
![]() |
Див. також
Джерела та література
1. Академічний тлумачний словник (1970—1980) 2. Словарь української мови (Б. Грінченко)