Ремінчик
Ремінчик, -ка, м. Ум. отъ ремінь.
Зміст
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках РЕМІ́НЧИК, а, чол. Зменш.-пестл. до ремінь 1. Галка оглядалася по кімнаті, розгойдуючи на пальчику червоненьку, на тонкім ремінчику сумочку (Юрій Мушкетик, День.., 1967, 11); Зараз на ній було розстібнуте коричневе пальто з широким поясом, в руках невеличкий чемодан з жовтої шкіри, перетягнутий ремінчиком (Михайло Томчаній, Готель.., 1960, 24).
Ілюстрації
Файл:Https://strelka.ua/images/thumbnails/1148/803/detailed/155/1596751346-1402645875.jpg | ![]() |
![]() |
![]() |
Медіа
Див. також
Джерела та література
Зовнішні посилання
РЕМІ́НЧИК, а, ч. Зменш.-пестл. до ре́мінь 1. Галка оглядалася по кімнаті, розгойдуючи на пальчику червоненьку, на тонкім ремінчику сумочку (Мушк., День.., 1967, 11); Зараз на ній було розстібнуте коричневе пальто з широким поясом, в руках невеличкий чемодан з жовтої шкіри, перетягнутий ремінчиком (Томч., Готель.., 1960, 24).
Словник української мови: в 11 тт. / АН УРСР. Інститут мовознавства; за ред. І. К. Білодіда. — К.: Наукова думка, 1970—1980.— Т. 7. — С. 502.
Ремінчик, ка, м. Ум. отъ ремінь.