Відгоріти
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
Версія від 18:18, 13 листопада 2019; Valykhohliad.fpmv19 (обговорення • внесок)
Відгоріти. См. Відгоряти.
Зміст
Сучасні словники
ВІДГОРЯ́ТИ, яє, недок., ВІДГОРІ́ТИ, рить, док. Згорівши, відпадати від чого-небудь. Уже на коневі і хвіст одгорів (Словник Грінченка); // Кінчати горіти. * Образно. За днем, що одгоряє, трохи жалко. Але вперед, чекає нас майбуть! (Володимир Сосюра, Близька далина, 1960, 35).
Відгоріти - дієслово, доконаний вид.
Вілгоряти (-я́є, відгора́ти, -а́є, недок., відгорі́ти, -ри́ть, док.)
Інфінітив - відгорі́ти
Однина Множина
Наказовий спосіб
1 особа —
2 особа — —
Майбутній час
1 особа — —
2 особа — —
3 особа відгори́ть відгоря́ть
Минулий час
чол. р. відгорі́в відгорі́ли
жін. р. відгорі́ла
сер. р. відгорі́ло
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
Медіа
https://www.youtube.com/watch?v=QYR2T5B1wYg
Див. також
Джерела та література
Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980)