Князювання
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
Версія від 23:46, 14 листопада 2018; Assamusenko.fpmv18 (обговорення • внесок)
Князюва́ння, -ня, с. Княженіе.
Зміст
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках Словник української мови: в 11 тт. / АН УРСР. Інститут мовознавства; за ред. І. К. Білодіда. — К.: Наукова думка, 1970—1980. — Т. 4. — С. 199.
КНЯЗЮВА́ННЯ, я, с., іст. Дія за знач. князюва́ти. Можна зрозуміти ту постійну й напружену боротьбу руських князів за князювання в Києві, якою характеризується політична історія Русі XII — першої половини XIII ст. (Нариси стар. іст. УРСР, 1957, 566); Київська Русь у другій половині Х ст., за князювання Володимира (близько 978-1015рр.), досягла значного політичного й культурного розвитку (Іст. укр. літ.. І, 1954, 25).
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |