Бандурник
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
Версія від 23:12, 23 квітня 2012; Matasar.ei (обговорення • внесок)
Бандурник, -ка, м. 1) Мастеръ, дѣлающій бандуры. 2) = Бандурист. Дума «про смерть козака бандурника» Мет. 443.