Відгрібатися
Відгріба́тися, -ба́юся, -єшся, сов. в. відгребтися, -буся, -бешся, гл. 1) Отгребаться, отгресться. 2) Отбиваться, отбиться, защищаться, защититься. Ні, я не одгрібався руками ніяк од нього, то й не міг ударити. Александров. у. (Залюбовск.). Ніяк я від його (лиха) ні одіб’юся, ні одгребуся. Мир. ХРВ. 393. Та Бог з вами! одгрібався Чіпка, не рад, що й зачепив таку причепу. Мир. ХРВ. 177.
Зміст
Сучасні словники
ВІДГРІБА́ТИСЯ, аюся, аєшся, недок., ВІДГРЕБТИ́СЯ, буся, бешся; мин. ч. відгрібся, греблася, лося; мн. відгреблися; док.
1. Відкидати що-небудь (землю, сніг тощо) від себе лопатою, граблями, руками й т. ін.; звільнятися від землі, снігу тещо. Землею в окопі його привалило... Одгрібся. Отямився (Іван Нехода, Хто сіє вітер, 1959, 19); * Образно. — Якесь лихо з самого малку мене [Чіпку] окривало, — з самого малку воно вчепилося за мене, ніяк я від нього ні одіб'юся, ні одгребуся! (Панас Мирний, II, 1954, 286).
2. від чого, розм. Гребучи гвинтами, веслами тощо, відпливати, віддалятися. Та даремне силкувалися вони [мореплавці] од острова одгребтися: супутній вітер не давав їм вийти з затоки в море (Боккаччо, Декамерон, перекл. Лукаша, 1964, 308).
Словник української мови: в 11 томах. — Том 1, 1970. — Стор. 573.
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |