Дударь
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
Версія від 20:25, 4 грудня 2016; Avbabak.im16 (обговорення • внесок)
Зміст
Словник Бориса Грінченка
Дуда́рь, -ря́, м. 1) Мастеръ, дѣлающій дудки. 2) Играющій на свирѣли. 3) Родъ хороводной игры. Ив. 70. Ум. дуда́рик, дуда́рчик, дуда́ренько. Заграй мені, дударику, на дуду, тепер же я своє горе забуду. Чуб. V. 1110. Доньку видала за дударчика. Гол. ІІІ. 463. Ой сину, мій дудареньку, ти ж було селом ідеш, ти було в дуду граєш. Чуб. V. 1143.
Інші словники
Словарь многих выражений
дударь -я́; м. Музыкант, играющий на дудке, дуде.
Большой толковый словарь русских существительных. АСТ-Пресс Книга. Бабенко. 2009.
ДУДА́РЬ, -я́, м Музыкант, играющий на дудке, дуде.
Дударь заиграл плясовую.
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |