Добрість
Добрість, -рости, ж. Доброта. На, та знай мою добрість! Ном. № 4531. Добрості і милосердію Його і міри нема. Кв. II. 1. Я по добрості даю тобі. НВолын. у. Мати добрість. Быть добрымъ. А вже в нас отець і мати все добрість собі мали б та в чистеє поле вони вихожали б. Мет. 439. У добрості жити з ким. Быть въ хорошихъ отношеніяхъ. Мировий у добрості живе з паном. НВолын. у. По добрости. Добромъ. Почала його по добрости просить. Грин. II. 100.
Зміст
Сучасні словники
Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980)
ДО́БРІСТЬ, рості, жін. Властивість за значенням добрий 1. Добрість і тихість вдачі світились в її ясних оченятах (Нечуй-Левицький, I, 1956, 620); І стільки добрості було в бабусиному тоні, що Янек голосно розридався (Зінаїда Тулуб, Людолови, I, 1957, 54); Жовте, безкровне обличчя його рум'яніло, в очах проступала добрість (Віталій Логвиненко, Літа.., 1960, 49); // Чуйне, дружнє ставлення. — Спасибі ж вам, товариші, за вашу добрість, за вашу послугу (Степан Васильченко, II, 1959, 173); Я не смію запідозрити інших причин їхньої добрості до мене (Юрій Яновський, II, 1958, 14).
"Словопедія"
До́брість, -рости, ж. Доброта. На, та знай мою добрість! Ном. № 4531. Добрості і милосердію Його і міри нема. Кв. II. 1. Я по добрості даю тобі. Н. Вол. у. Ма́ти до́брість. Быть добрымъ. А вже в нас отець і мати все добрість собі мали б та в чистеє поле вони вихожали б. Мет. 439. У до́брості жи́ти з ким. Быть въ хорошихъ отношеніяхъ. Мировий у добрості живе з паном. Н. Вол. у. По до́брости. Добромъ. Почала його по добрости просить. Грин. II. 100.
УКРЛІТ.ORG_Cловник
Культурологічний словник
СЛОВАРЬ УКРАЇНСЬКОЇ МОВИ Упорядкував Борис ГРІНЧЕНКO
«Словники України on-line»
Іноземні словники
українська-англійська Словник
Словари и энциклопедии на Академике
Ілюстрації
[1] | ![]() |
![]() |
Медіа
Аудіа
Цікаві факти
Заголовок
Підзаголовок
Текст Більше читайте тут: [посилання]