Діймати
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
Версія від 00:53, 16 серпня 2012; Matasar.ei (обговорення • внесок)
Діймати, -маю, -єш, сов. в. дійняти, (дойняти), -дійму, -меш, гл. 1) Донимать. Його а ні пуга, ні кій не діймають. Ганьбою не візьмеш, так силою діймеш. Ном. № 3893. 2) Понимать. Торочиш йому, аж піт тобі котить, а він нічого не діймає. 3) Добирать, добрать, дополучать, дополучить. Сам купив кобилу за шістьдесят, а продав за сорок, цілих двадцять рублів не дойняв. Кобел. у. См. Донімати. 4) Діймати віри, правди. Вѣрить, довѣрять. А козак добре дбає, на жінку не потурає, жінці віри не діймає. ЗОЮР. І. 216. Хиба ти йому доймаєш правди? Полт.