Жмакати
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
Версія від 11:51, 1 грудня 2015; S.horbatiuk (обговорення • внесок)
Зміст
Словник Бориса Грінченка
Жмакати, -каю, -єш, гл. 1) Жевать. 2) = Жмакувати 2.
Сучасні словники
Словник української мови
Академічний тлумачний словник (1970-1980)
ЖМАКАТИ, аю, аєш і ЖМАКУВАТИ, ую, уєш, недок., перех.
- Захоплюючи, здавлюючи який-небудь предмет руками, м'яти, псувати його форму.
Валентин : Модестович обома руками жмакає край скатертини (Юрій Шовкопляс, Інженери, 1956, 210); Вона дуже хвилювалася, жмакала клаптик паперу в руках, боязно поглядала в зал (Михайло Чабанівський, Стоїть явір.., 1959, 30); Жмакує [Січкар] гроші в кишені, що аж тріщить вона (Михайло Стельмах, II, 1962, 39).
- розм. Те саме, що жувати
1. У хаті стало тихо, тільки було чуть, як лущало порося в зубах та жмакали й плямкали.. роти (Нечуй-Левицький, III, 1956, 378).
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
Медіа
Іноземні словники
Chew
verb
- to crush or grind with the teeth; masticate.
- to crush, damage, injure, etc., as if by chewing (often followed by up):
The faulty paper feeder chewed the letters up.