Ручай
Ручай, -ча́ю, м. Ручей. Приблудився до гаю, дрібненького ручаю і став коня панувати. Чуб. V. 946. Ум. Ручаєць. Чуб. 1ІІ. 305.
Зміст
Словник Грінченка
Ручай, -ча́ю, м. Ручей. Приблудився до гаю, дрібненького ручаю і став коня панувати. Чуб. V. 946. Ум. ручаєць. Чуб. 1ІІ. 305. Тлумачення слова у сучасних словниках
Український академічний словник
ручай -ю́, ч. Невеликий потік води; струмок. || Про будь-яку рідину, що тече по чому-небудь, стікає з чогось. Тлумачення слова у сучасних словниках Словник української мови РУЧА́Й, ю, чол. Невеликий потік води; струмок. Навкруги неї [фортеці] зелена трава, і з одного боку, з-під кам'яної стіни, дзюрчить ручай (Юрій Яновський, IV, 1959, 46); Прозорий ручай перетинав стежку (Олесь Донченко, Вибр., 1948, 210); * Образно. А зерно у тій ланці — неначе заграва, на току потече — золоті ручаї... (Микола Нагнибіда, Пісня.., 1949, 10); * У порівняннях. Потекла його мова, наче глибокий і прозорий ручай (Іван І. Волошин, Дні.., 1958, 46);
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |