Малеча
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
Версія від 15:15, 29 листопада 2014; Терлюк Оксана (обговорення • внесок)
Мале́ча, -чі, ж. соб. Малыя дѣти. Конотоп. у.
Зміст
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках
Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980)
МАЛЕ́ЧА, і, жін., збірн. 1. Маленькі діти. Малеча танцювала, дрібно кружляючи, мов ті маленькі блакитні й червонясті метелики (Леся Українка, III, 1952, 670); Немов горобці, обліпила тин малеча (Анатолій Шиян, Баланда, 1957, 113); // розм. Молодші школярі. Одного дня зійшлася до мене в школу малеча по книжки (Степан Васильченко, II, 1959, 315); Школярикам вже, малечі, Зранку в школу любиму йти (Ярослав Шпорта, Твої літа, 1950, 71). 2. Малята тварин. — Недавно до кролячої клітки заліз тхір: видушив і малечу і дорослих (Олесь Донченко, II, 1956, 298).
"Словопедія"
УКРЛІТ.ORG_Cловник
Словник UA потал української мови та культури
УКРАЇНСЬКОЇ МОВИ Упорядкував Борис ГРІНЧЕНКO
Всесвітній словник
Орфографічний словник української мови
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |