Жало
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
Версія від 13:05, 7 травня 2014; Шилов Андрій (обговорення • внесок)
Жало, -ла, с. 1) Жало насѣкомаго, языкъ у змѣй. І гади з гострими жалами шипіли, корчились, повзли. Котл. Ен. 2) Остріе иголки. 3) Лезвее ножа, топора, косы. Сим. 24. Я різонув, дак жало так і завернулось. Ум. Жальце.
Зміст
Сучасні словники
Академічний тлумачний словник української мови:
Іноземні словники
Жало — общеупотребительное название заострённого органа или части тела различных животных и растений, используемого для впрыскивания ядовитого или жгучего вещества под кожу жертвы (ужаленье) или для нанесения электрического удара. Прокалывание тканей жертвы происходит за счёт собственных движений жала, в отличие от других органов, например зубов, использующих силу челюстей или шипов, использующих движения жертвы.
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |