Пай
Пай, паю, м. 1) Пай, доля, часть. Вилітайте, сірі птахи, на базарь до паю. Шевч. 2) Счастье, удача. Куди не кидать, так ні: нема паю. Лебед. у. Ум. Пайок. Котл. Ен. V. 47.
Зміст
Сучасні словники
1. Частка, яка вноситься в капітал якого-небудь товариства (кооперативного, акціонерного і т. ін.) кожним його членом або дістається кожному при його розподілі. Акціонерне (пайове) товариство є юридичною особою, що дів на підставі окремого статуту з статутним (основним) капіталом, розподіленим на певне число частин (акцій, паїв) (Цивільний кодекс УРСР, 1950, 59)
2. Частка, яку вносить у що-небудь спільне окремий учасник або яка припадає на кого-небудь. Незабаром з'ясувалося, що далеко не кожен з криничан спроможеться внести на човна свій пай (Олесь Гончар, І, 1959, 9); Аби ж то пощастило йому мати хоч половину дідизни. А то через рік-два доведеться її шматувати аж на чотири паї (Михайло Стельмах, I, 1962, 95); // рідко. Частина їжі, виділена кому-небудь або трапеза, за якою їжу поділено на частини. Уже прокликали до паю, А я собі у бур'яні Молюся богу... (Тарас Шевченко, II, 1963, 38).
3. Життєві умови, обставини і т. ін., в які потрапляє хто-небудь; чиясь доля. Такий вже, видно, пай мені судився! (Іван Франко, XIII, 1954, 34); // діал. Щастя, талан. Куди не кидавсь, так ні: нема паю (Словник Грінченка). ♦ На свій пай, діал. — також. От Маруся трошки і врадувалась, що, може, Олена зна того парубка, що їй так у душу запав, бо й вона на свій пай думала, що вже краще її парубка і на світі нема.. От і давай про нього випитувать (Квітка-Основ'яненко, II, 1956, 33).
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
Медіа
Казочка'Притча_про_щастя'.mp4
Див. також
Джерела та література
Академічний тлумачний словник української мови sum.in.ua/ Великий тлумачний словник сучасної української мови — Вікіпедія uk.wikipedia.org/.../Великий_тлумачний_слов...
Зовнішні посилання
sum.in.ua/ uk.wikipedia.org/ http://wiki.kubg.edu.ua/