Цвірінчати
Цвірінчати, -чу, -чиш, гл. = Цвірінькати.
Зміст
Сучасні словники
Цвірінчати Академічний тлумачний словник
ЦВІРІНЧАТИ, чу, чиш, недок. Те саме, що цвірінькати. Он сонечко світить надворі, сніг біліє, виблискує, цвірінчать горобці (Архип Тесленко, Вибр., 1950, 68); Сірі тіні набрали блакитних та рожевих відтінків, лісом заходилися цвірінчати, джерготіти.. різні птахи (Юрій Яновський, II, 1958, 218); Сіно сухе, пахуче, а вечір теплий, земля ще пахтить денним сонцем, цвірінчать коники (Степан Васильченко, II, 1959, 157); Діти швидко завчили довгого вірша й цвірінчали горобенятами з-за воріт услід Миколі (Володимир Бабляк, Вишн. сад, 1960, 49)
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
Медіа
Див. також
Погода стояла тепла і сонячна, так що шибки на вікнах аж миготіли, горобці кублилися в стрісі і так цвірінчали, що аж виляски ходили по двору.
Тоді він тихенько устав, вийшов з хати у клуню. Шалено, радісно, вітаючи ранок нового дня, цвірінчали горобці. Цвірінчали так, наче взавтра сам круль видасть указ про заборону цвірінчання на всій землі…
Приїжджаю додому, заходжу до мами у двір, а пташина, побачивши мене, починає голосно цвірінчати, мовляв, чужа людина прийшла.
Чуєш? Жебонять струмки! Чуєш? Цвірінчать пташки! Глянь! Бруньки он на гіллі.. В синім небі — журавлі...