Музика
Музика, -ки, 1) ж. Музыка. Троїста музика йграє що є духу. Кв. І. 12. 2) м. Музыкантъ. Пропустіть, пропустіть музики йдуть. Шевч. 305. 3) м. Охотникъ. О, я замолоду був великий музика до горілки. Волын. г. Ум. Музиченька. Наймай музиченьки. Чуб. V. 304.
Сучасні словники
Музика- мистецтво, що відображає дійсність у художньо-звукових образах. Я тепер не стільки музикою, скільки літературою займаюся (Леся Українка, V, 1956, 72); Музика — мистецтво, що має велику силу емоціонального впливу, є важливим засобом формування ідейних переконань, моральних та естетичних ідеалів людей (Літературна Україна, ЗОЛИ 1962, 1); // Твори такого мистецтва, сукупність їх.
Народна пісня — то ж вона Усій землі окраса, Вона, як сонце, вирина У творчості Тараса, Вона, як пахощі суцвіть, Лисенка музику живить (Максим Рильський, III, 1961, 36).
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
Див. також
Додаткові відомості: