Волочити
Волочити, -чу, -чиш, гл. 1) Тащить, тянуть, влачить, волочить. Волочать трупи ланцюгами. Шевч. 545. Копиці волочив. Греб. 378. 2) Бить, таща. Хто пив, а мене волочать. Ном. № 4063. 3) Бороновать (послѣ посѣва). Чуб. VII. 401. Посіяв і волочить. Грин. II. 151. Удівонька пшениченьку сіє, посіявши, стала волочити. Мет. 357.
Зміст
Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980)
. Тягти кого-, що-небудь по поверхні чого-небудь. Гробокопателі в селі Волочать трупи ланцюгами За царину — і засипають Без домовини (Тарас Шевченко, II, 1953, 150); [1-а молодиця:] Знов волочиш граблі? Кажу тобі: візьми на плечі, бо зуб'я поламаєш! (Марко Кропивницький, I, 1958, 482); Кінь захарапудився, обернув і позадкував, волочачи турчина (Іван Ле, Хмельницький, I, 1957, 194); // Нести, на собі що-небудь важке або великого розміру, що звичайно торкається землі; // Ледве пересувати (чоботи тощо). Ноги хоч ще й не грузли глибоко, та налипало на чоботи, і волочив [Давид] їх, як пудові (Андрій Головко, II, 1957, 79). ♦ Волочити кайдани, заст. — носити на ногах кайдани, відбувати каторгу. Своїх братів, синів свого народу Скликав на конференцію Ілліч. І от зійшлись, тавровані і гнані Царем проклятим, партії сини, Що в Нерчинску вмирали на засланні, В Уржумі волочили кайдани... (Андрій Малишко, I, 1956, 139); Ледве (насилу і т. ін.) ноги волочити — іти дуже повільно, з трудом (від старості, утоми і т. ін.). Він довго не признававсь, що він слабий, насилу волочив ноги, а все-таки ходив на роботу (Нечуй-Левицький, II, 1956, 211).
2. розм. Силоміць (або переконавши) вести кого-небудь із собою; тягнути. — Нас [жінок] сім літ як по морях волочать (Іван Котляревський, I, 1952, 102); — Не розумію, Димцю, — мовив він, хмурячи брови, — чого ти волочиш того Гриця з собою (Іван Франко, III, 1950, 265); [Пріся:] Коли так, другого дня дивлюсь у вікно: волочать мати стару Морозиху до хати (Степан Васильченко, III, 1960, 162).
Волочити по етапах, заст. — під вартою переводити в'язнів з місця на місце, доставляючи куди-небудь. Випустивши з тюрми, його [1. Франка], слабого, в гарячці,.. волочать.. по етапах, з тюрми до тюрми (Михайло Коцюбинський, III, 1956, 33).
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |