Злючка
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
Версія від 20:39, 22 листопада 2018; Zihoncharenko.im18 (обговорення • внесок)
Злю́чка, -ки, об. Ум. отъ злю́ка.
Сучасні словники
ЗЛЮ́ЧКА, и, чол. і жін., розм. Дуже зла, сердита людина.
"Злючка, потвора, носорог! І я ще, дурна, хотіла йому пробачити" (Іван Кочерга, II, 1956, 243);
"Кожного дня.. виходить ловити Романа з довгою лозиною стара панна-злючка" (Степан Васильченко, I, 1959, 59).
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
Іншими мовами
Злючка
(англ.) spitfire
Джерела та література
http://sum.in.ua/s/zljuchka Словник української мови: в 11 томах. — Том 3, 1972. — Стор. 607. https://www.babla.ru/%D1%80%D1%83%D1%81%D1%81%D0%BA%D0%B8%D0%B9-%D0%B0%D0%BD%D0%B3%D0%BB%D0%B8%D0%B9%D1%81%D0%BA%D0%B8%D0%B9/%D0%B7%D0%BB%D1%8E%D1%87%D0%BA%D0%B0