Ґаздування
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
Версія від 13:19, 16 жовтня 2018; Mssavina.fpmv18 (обговорення • внесок)
Ґаздува́ння, -ня, с. Хозяйничанье.
Зміст
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках
Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980)
ҐАЗДУВА́ННЯ, я, сер., діал. Дія за значенням ґаздувати.
ҐАЗДУВАТИ, ую, уєш, недок., діал. Господарювати. Ще з рік так походив [Іван], а відтак оженився. Треба ж було ґаздувати (Михайло Коцюбинський, II, 1955, 332); Що мені оті дурні поговори, коли я сам бачив, як люди на колгоспній землі живуть і ґаздують (Семен Журахович, Опов., 1956, 186).
ґаздування - іменник, середній рід, неістота
Відмінювання Однина Множина Називний - ґаздування Називний - ґаздування Родовий - ґаздування Родовий - ґаздувань Давальний - ґаздуванню Давальний - ґаздуванням Знахідний - ґаздування Знахідний - ґаздування Орудний - ґаздуванням Орудний - ґаздуваннями Місцевий - у/на ґаздуванні Місцевий - у/на ґаздуваннях Кличний - ґаздування Кличний - ґаздування
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
Медіа
Див. також
Джерела та література
"Тіні забутих предків" Михайло Коцюбинський