Щебетливий
Щебетливий, -а, -е. 1) О птицѣ: постоянно щебечушій, пѣвучій. Пташечко моя щебетлива. 2) Говорливый. Весела собі, щебетлива. МВ. II. 36.
Зміст
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках
ЩЕБЕТЛИ́ВИЙ, а, е.
1. Який постійно, невпинно щебече (у 1 знач.). Ні поля, ні гаї, Ні пташки щебетливі Не приспали мої Суми-болі вразливі (Борис Грінченко, I, 1963, 147); Пташки щебетливі одлетіли у вирій (Панас Мирний, III, 1954, 255).
2. перен. Який швидко, жваво говорить, розмовляє (перев. про жінок і дітей). Мартуся така ж була на вдачу весела, співуча та щебетлива, як і мати, і до роботи кидалася (Нечуй-Левицький, VI, 1966, 415); На галявину, виповнену квітами й сонцем, вибігає табунець дітей. Усі вони ясноокі, веселі, щебетливі (Юрій Збанацький, Єдина, 1959, 44).
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
Медіа
Див. також
https://ukrlit.net/lib/pilguk/3.html ІВАН ПІЛЬГУК
ПІСНЮ СНУЄ ЧЕРЕМОШ
повість
Джерела та література
Прийдімо, вклонімося — Юрій Мушкетик, читати повністю текст ... https://www.ukrlib.com.ua/books/printit.php?tid=5907&page=17
Обидві гарненькі, веселі, щебетливі, Олег познайомився з ними, обидві .