Кевкнути
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
Версія від 23:01, 6 вересня 2012; Matasar.ei (обговорення • внесок)
Кевкнути, -кну, -неш, гл. Екнуть. Як махнув під бік, то стара й зуби стяла, лиш кевкнуло. Св. Л. 286.