Штирк
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
Версія від 17:18, 16 жовтня 2018; Vishtefan.fpmv18 (обговорення • внесок)
Штирк, -ка, м. Хвастунъ, фертикъ. Бачили такого штирка. Ном. № 2588.
Зміст
Сучасні словники
- ХВАЛЬКО́розм. (людина, яка любить хвалити себе, хвастати ким-, чим-небудь),
- ХВАСТУ́Нпідсил. розм., ХВАСТпідсил. розм., ВИХВАЛЯ́КАпідсил. розм.;
- САМОХВА́Л, САМОХВА́ЛЕЦЬ (той, хто хвалить себе);
- ФАНФАРО́Нрозм. (хвалькуватий базіка). Якщо Леон не пустодзвін, не хвалько і підприємство його справді так розвивається, як він тут наплескав, то йому, мабуть, скоро доведеться поширити виробництво (Ірина Вільде); Отой Вітя, що сидить на третій парті від столу, страшенний хвастун (О. Іваненко); [Данило:] От уже й видко, що ти хваст! Чого ж то так, що як про тебе, то й пісня буде, а про мене ні? (І. Карпенко-Карий); Всі прозвали вихваляку, Вихваляку, Задаваку: Кіт-хвастун (Г. Бойко); І в великому натхненні Хоче ділом доказати [Атта Троль], Що не марний самохвалець, А митець великий справді (Леся Українка).
(Словник синонімів)
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |