Лестощі
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
Версія від 19:55, 14 жовтня 2018; Lmleonenko.pi14 (обговорення • внесок)
Ле́стощі, -щів, ж. мн. Лесть. Харьк. ЛЕ́СТОЩІ, ів, мн. Лицемірне, нещире вихваляння. Щоб запобігти в неї ласки, треба було безперестану кадить перед нею фіміами лестощів (Нечуй-Левицький, IV, 1956, 250); Більшість дивилась на нього [О. Пушкіна]поглядом, в якому захват,
- 2 лестощі
- 3 лестощі
шанобливість і лестощі приховували заздрість і потаємну думку: що можуть мати корисного від цього знайомства? (Олексій Полторацький, Повість.., 1960, 464). Словник української мови: в 11 томах. — Том 4, 1973. — Стор. 479.
лестощі
мн. (облудне, нещире вихваляння), у[в]лесливість, підлабузництво, запобігання
Словник синонімів української мови. 2014.
{{subst:Шаблон:Словник Грінченка і сучасність|підрозділ=Педагогічний інститут