Копійка
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
Версія від 20:07, 18 листопада 2017; Kolykhachova.if17 (обговорення • внесок)
Копійка, -ки, ж. 1) Копейка. У Попівці хліб по копійці, у Перекопі хліб по копі. Ном. 2) Деньги, капиталъ. Скотинку попродала і стала собі з копійки жити. Кв. Як стали хазяйнувать, так де та й копійка набралась! Зараз і почав скуповувать землю. О. 1861. X. 29. Ум. Копієчка. А я оддала братові всі до копієчки, що взяла за худобу. МВ.
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках
Грошова одиниця — одна сота карбованця, а також дрібна мідна монета такої вартості. По копійці заробляла [вдова], Копу назбирала (Тарас Шевченко, I, 1963, 230); Коли почнеш плакати, дід.. чи мати дають зразу мідну копійку (Олександр Довженко, Зачарована Десна, 1957, 464); Народна мудрість говорить,що копійка карбованець береже, а хвилина — годину (Комуніст України, 12, 1963, 30); * Образно. В руках у нього вічно біліла книжка. Він заводив у неї кожну народну копійку, кожне стебло (Михайло Коцюбинський, II, 1955, 83);
тільки мн. Про дуже малу, мізерну кількість грошей. Типографія [друкарня] кричить без грошей, різні кредитори лазять, а в касі — копійки (Михайло Коцюбинський, III,1956,161); Він працював, як шалений, кілька разів викручував від поту сорочку, а заробляв копійки (Степан Чорнобривець, Визволена земля, 1959, 44).
Ілюстрації
![]() |
![]() |
Медіа
Іншими мовами
англ.kopeck