Ярувати
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
Версія від 01:35, 22 листопада 2017; Svbuchak.if17 (обговорення • внесок)
Ярувати, ярую, -єш, гл. Быть въ любовномъ возбужденіи. А той як коло дівчат ярує! Черк. у. В се врем’я Юпитер підпивши, з нудьги до жінки підмощавсь.... Моє безсмертиє ярує, роскошних ласк твоїх бажа». Котл. Ен. VI. 35.
Зміст
Сучасні словники
1. Бути в стані сильного гніву; лютувати.
"Потім ярує [Турн] од досади, Виводить військо із засади І гору покида, і ліс." (Іван Котляревський, I, 1952, 279).
2. Виявлятися з надзвичайною силою (про стихійні явища).
"Ой, ярує вітер в червоних таволгах: як зірветься — ввесь цвіт знесе! (Михайло Драй-Хмара, Вибр., 1969, 20)."
Словник української мови: в 11 томах. — Том 11, 1980. — Стор. 651.
Ілюстрації
![]() Медіа
Іншими мовамиДив. такожДжерела та літератураЗовнішні посилання |