Невимовний
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
Версія від 10:14, 24 квітня 2024; P.kyriienko (обговорення • внесок)
Невимо́вний, -а, -е. Невыразимый, несказанный, неизреченный.
Зміст
Сучасні словники
НЕВИМОВНИЙ, а, е. Який важко виразити, передати словами. Настя схилила голову над розкішним поликом, а серце її сповнилось жалем невимовним, мов криниця водою (Коцюб., І, 1955, 71); Ми не всі повернулись з бою після димних пекучих ран, невимовною журбою на могилах цвіте катран... (Рудь, Дон. зорі, 1958, 39); Максим не може відірвати погляду від тої невимовної, дивовижної краси (Цюпа, Вічний вогонь, 1960, 105).
Словник української мови: в 11 тт. / АН УРСР. Інститут мовознавства; за ред. І. К. Білодіда. — К.: Наукова думка, 1970—1980. — Т. 5. — С. 259.
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |